… no pot acabar bé de cap de les maneres.
![](http://3.bp.blogspot.com/-HQrbSYso4Vo/UExvhWMrlbI/AAAAAAAAFV0/285L3qg2_Mw/s320/pinchazo.png)
Hem continuat pels mitjons: avui ho he fet amb els que ens van donar als voluntaris en el Campionat
del Món d’Atletisme Junior. Aquests mitjons “tenen peu dret i peu esquerra”
perfectament marcats amb una “R” i una “L”;
doncs bé, avui m’he posat la “L” al peu dret i la “R” al peu esquerra. “No
passa rés”, m’he dit jo mateix...
En arribar a Sabadell i aparcar (això sí, al
costat mateix de la línea d’arribada, com sempre) en recollir el dorsal no he
agafat el xip; pel que es veu, i jo no recordava, aquesta cursa no la cronometrava
“Champion-chip” i tenies que agafar el xip que ells et donaven: jo he corregut amb
el meu xip groc personal, que no ha comptabilitzat el meu temps (sort del meu
Garmin); a punt han estat de no donar-me l’armilla de regal en acabar per
aquest assumpte. Després he recordat que l’any passat ja va ser així, amb un
xip d’aquells de “cinta”.
![](http://4.bp.blogspot.com/-NT5rwIyYYaY/UExvlL4QkeI/AAAAAAAAFV8/cRpv1SqM02I/s1600/fascia.jpg)
Total, que he aguantat com he pogut fins al
final de la primera de les tres voltes i ho he deixat córrer perquè la cosa no
anés a més, així que la matinal d’avui ha quedat reduïda a córrer tan sols uns
tristos 7 quilòmetres en uns bons 36:28 que apuntava a un final proper a 1:49, i fent els tres primers a 4:31,
4:53, 4:59... massa ràpid per a mi, de sortida, per una Mitja (que hauria de ser,
constant, de 5:10 per poder acabar-la en 1:50); i és que continuo sense saber-me controlar a les sortides!.
De tota manera, crec que -a més a més- he
perdut “capacitat de sofriment, de patiment”...
I cóm odio els circuits repetitius de més de una volta, i més
aquest sabadellenc, de llaaaaaaarga recta de gaire bé 3 quilòmetres i mig “en
falsa baixada”, gir de 180 graus, i llaaaaaaarga recta “en falso llano” d’uns
altres 3,5 quilòmetres. És avorrit, ensopit, gens motivador... i massa temptadori tens defalliment i/o molèsties (si el d'avui em pasa a la Mitja de Granollers, per exemple, no tinc més collons que continuar, perquè no m'hagués pogut quedar "penjat" allà dalt a La Garriga...).
(C.Q.
767 93-291-476)
Ara el que toca es descansar/ recuperar per poder estar al 100% a la Behobia.
ResponderEliminarMolts anims Txabi.